PANIK
Zdajam se, da se mi dovoliš polona mordate, samo na kratko predstavim.
Svi rojena Ljubljančanka, leta 74 si se rodila v Ljubljani.
Tvoje pisanje se nekako začeljali vjubitelsko, za radio in tiskane medije.
Želele po pisanju pa je bila vse skozi prisotna.
Odajaneš se skozi svoj poklic, po izobrazbi si cera sociologinja
in delaš v marketingu tuje korporacije.
Leta 2012 si bila v delovih poletnih zgodbah nominerana.
Maje bila objavljena tvoja kratka zgodba, sladko s češan, kašan lepne slovo.
To je bilo že daljnega leta 2012.
Potem si celo izdala prvenec kratki zgodb, ko se odločim je poletja konec.
Ravnopravšni natslov za ta čas, za jesenski čas.
In palek pisanja so kvarje z izrisanjem, menj da tudi z maratonom.
Si nekako četekla maraton, ampak to je skrivnost, pošverč v tem povedala kasneje.
Živiš zanimivo zasedno življenje na mredci mati, štirih sinov in mačka,
ki so vsega zgodbena zgodbena.
Tega mačka sem ga že izpoznala.
Tako da tvoj romaneskni prvenec, kakšen je občutek polonaka?
Najprej najlepša hvala, zelo lepos, je predstavila predvsem ambiciozno.
Nekatera stvari so vede, da so šli v pozabov, tako da ni več to tako aktualno.
Ampak občutki so se vede krasni.
Zdi se mi, da je kot, da dobis darrilo, da dobis nekaj otroka,
ki je prišel na svet tvoja ustvarjalnost.
Jes se te knjige zelo veselim, veselim se tudi ziva bralcev.
Je tudi vedno presoten nek strah v zadju, kako bo sprejeto besedilo teksti
in seveda, kako bo došel moj junakinje ljudem.
Zdaj si že nekako v procesu otojevanja od prvega utisarokopisa.
Morda bi te za začetek uprešala.
To je zelo ne ženski roman, ampak zgodbe o ženskih.
Pripovedovanje z različnih perspektiv in kot sem ti nekaj že dejala,
da mi je vršče naplalilo stavek Simon de Beauvoir,
ljubezen nima enakega pomena za oba spola.
Zaradi tega različnega pogleda na to, jedinstvno ljudje,
iz tega izhajajo tudi hudi nesporazumi, ki ju pogosto razdvajajo.
Tvoj roman se mi zdi ni samo literarno dejanje,
je tudi neko družbeno dejanje.
To lahko rečem, z ose otonomijo je izjemno zreo roman.
Kolik je prisotna ta ljubezen v romanu?
Kolik je pomena, bom rekla, vredno bolj zajunakljena,
Kako je ljubezen v romanu?
Kako je pomena, bom rekla, vredno bolj zajunakljena,
kot pa zajunakljena?
Mogoče me že odnekde zanimajo neke teme, ki so večne,
ki so med nami in ljubezen zagotovo je en zmed tistih pol,
ki je resakdo izmed nas, ne glede nas pol,
vsaja neka pričakovanja, želje, upanje, iluzije, fantazije,
razme in sama sem to tudi raziskovala v romanu,
iskala neke točke, ki se ljudje srečujejo, razdvajajo,
iščajo druge pomene in v bistvu je to vedno interesantno
za osazga izmed nas. Mislim, da je to vir marsik,
kar ga ne sporozuma in nerazumevanja,
in zato toliko intrigantno tudi za upovedovanje v literaturi.
Nekoliko lahko izdava to strukturo.
Mena je zelo zanimala, kako se boš pravzaprav lotila
teh različnih zgod, različnih ustopov, tudi v moške glasove,
predvsem pa v ženske glasove, to bi lahko bilo zapisano
v ženskem telesu, ampak ker smo prihajamo iz literature,
moramo biti nekoliko dvojumni, ampak kar sem željena reči,
to je, junakinje se vseč časoče zizivi, predvsem pa same samo.
In te strukture, se pravi, ženske se znajdejo v neki krizni situaciji.
In kako to situacijo prebroditi? Na način pripovedi.
Tako da v bistvu se znajdejo v neki skupini so, bom rekla,
so mišljenic, neprijateljic, še neprijateljic, ampak skratka,
ženske v neki krizi se znajdejo v tej skupnosti in pripovedujajo zgodbe.
In vsaka ima svojo zgodbo. Koliko si premislila to strukturo?
Odkod si vzela idejo za to strukturo?
Čeprav si v spremni besedi napisala, da se tega lutevam
na to, kaj inovativna način, mislim, da je struktura sama
tega romana že že zapisana. Se pravi, imamo sredno junakinjo,
ona predstavlja neko naopičnicu, neko linijo, okoli katera se te zgodbe
potem tudi vijajo. Zdi se mi, da je to ti pogovori,
da se vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega
vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega vsega
in da te ženski krogi obstajajo in na drugačnem nivoju kot
moški krogi in ta del mi je bil vedno interesantan.
Jaz mislim, da danes ne bi bila tu, ker sem če je teh ženskih krogov ne bi
mela in da so mi ogromno pomagali, pa ne na nivoju nekajga
mecebojnega klepetanja v oblekah o dnevu, čeprav tudi to vedno deluje
in da se tako na nek način tudi zdravijo.
Mislim, da je tega premalo, da imamo premal časa, premal fokus za to,
da se srečujemo prehitro, da je svet postav preveč kompleksen
in da si ne uzamemo časa drugo za drugo ali drug za drugega.
Te ženske se ne pogovarjajo samo o moških, to moramo tako povedati,
ampak so te teme, ki jih odperajo in se na nek način tudi privajajo
jezika, da sploh lahko spregovorijo o teh temah, se recimo kako hitro
se lahko znajdemo v kontekstih manipulacije medijev ali pa stereotypne obravnava
na sodiščih, kako sodišče obravnavajo ženske, ki so v nekem lučitvnem
postopku recimo, pogled zdravnika, ki žensko reducirano nino reproduktivno
vlogo, tudi neplodnost se pojavi, tudi materinsko-hčerinski odnos
in se pravi vse neke tako ne meni teme, ampak pravzaprav teme, ki so tukaj,
ki so vsak danje. Kar je mene presenetilo je način, kako si to odporla
ali pa mora dati renutek, ker so te ženske tako ranljive, da res upovojajo
na novo in bom rekla svojo neko existencialno noto in nekaj
vse, nekaj ni hrati tudi svojo ženskvenost. Nekod si mi oprašala, bojim se,
ali boj to samo pomislek na oprašanje, ampak bojim se, da so moje ženske
preveč tradicionalne. Odkaj ta strah recimo?
Ja, se mi zdi, da je tudi v literaturi težimo k nekim ali pa težijo
k nekim ob stranskim temah. Ja se pa mogoče s nekim temljnim
odnosom ukvarjam in predvsem s tem trkom žensk ob sistemih.
Mi vse imamo to formalno inako pravnost, ki je nam je zagotovljena,
vendar pa se v določenih trenutkih, ko se sočimo ali v sodišču
in v zdravostvenih sistemih pa temu več ni tako. In vse so to
neki trenutki, ki morajo določenemu delu prebevastna ali pa ljudi
ni tako vidno, me pa še še kako občutimo in občutimo prav na telesu.
Tako da zato so te primeri, neki slučaj, konflikti, ranljivosti
postanejo še toliko bolj vidne.
Zato se mi je zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo
Zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo z
zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo z
Zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo z
zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo z
in kapilare, prsne blizinice, ki obkrožajo prsne vršičke in svoje dolge okrogle nohte.
Zaželjela si je, da bi lahko začutila transparentnost in zračnost v sebi,
namesto tega pa so bile njene roke tako čudno tuje.
Pogladila se je potlaneh in rasprla prste.
Povohala.
Vonja uleandra ni bilo več tam.
Odahnila si je. Zdaj bo obiskala mamu.
Hvala lepa, Polona. To je bil odlomek iz romana zapisano v telesu.
Prizor, če se prav spomnim, je na nek način razmišljane notroni tok misli, pripavet, olgi na pripavet.
Rekla si že, da Olga ni v srednjo nakinja, ker ne more biti v srednjo nakinja,
ker je ta mreža zelo razprta, razplastenja ženskih glasov,
ampak vendar le je Olga na nek način neka navpičnica, neka vertikala v romanu,
gre za prekarno delavko, ki ni upeta v širšo socialno mrežo, zapustijo je moški.
Zelo malo v romanu gotovimo, da je noseča.
Je pa predvsem predstavnice generacije, ki imajo vse možnosti, recimo tukaj tudi namigujem,
da ne gre samo za eno generacijo žensk v tvoj izgodbih,
ampak gre za neko presečišče različnih generacij.
Kljub temu, da ima vse možnosti v življenju, bi rekli zunani mi učmi, da je vse dano,
se kaj ne mora odločiti. Zdaj malo sem že izdala, o čem se mora zelo ona odločati.
Ampak kaj je njena dilema? O čem je Olgi na dilema?
Zdaj se mi, da živimo v svetu, ko nam je vse na voljo,
v Risnici si lahko poželimo potovati, svobodno delovati, kot si želimo.
Ampak krati so nekateri te izbire tako iluzorne.
Zdaj se mi, da tam neka mlajša generacija, približno 30 stara, tko je tudi moja Olga,
je neki takšni navidezno svobodni, ima navidezno svobodno izbir, ampak krati pa je tudi umejena.
Kot si samo umenila je prekarka, se prav te njene finančne možnosti so umejene,
ona se tudi sprašuje, kako bo sploh lahko priživela v tem svetu, če se odloči, da obdrži otroka.
Mislim, da so to neke misljenje, neke uprašanje, ki marsikatero mlado žensko prevevajo.
Kljub temu, da nam daje svet ali pa sistemi občutek te svobode, je teansko izbire zelo malo.
Roman res deluje kot neko premišljevanje, identifikacija je absolutno zagotovelena.
Vse te ženski rezumerajo, kje so se znašli, zakaj so se znašli, kakšne bodo posledice njihovih dajan.
O tem tudi ti premišljuješ kot pisateljica.
In se mi izjemno pomembno, da pokažiš na neko moč literature v današnjem svetu,
ko si vse vsečes nekaj pripovedujemo ali pa si pripovedujem, bodi si za gostilniški miomizij, bodi si na spletnih platformah.
In se je nekako izrisalo, če bom znala to misl, artikolerati, ampak se dejansko izriše moč literature,
ki vse te zgodbe povežje v neko večjo celoto.
Vešče jaz posamična zgodba, ampak krati imamo po mislih to neko celostno strukturo.
Pa ne govori imamo samo o romaneskih strukturi, ampak nam pravzaprav to je neko pahljačo,
kakšno je v resnici življenje, kako kompleksno in hkrati enostavno, sploza ženske.
In literatura, tva literatura omogoče refleksijo, hkrati pa ima prepovedovane zgod neko zdravilno, transgenetalno vlogo,
se misl, če se strinja s tem, ker se misl, da vse juh nakine se nekako opornomočijo.
Vse moje nakine pridajo v določen prostor, kjer se predvsem poslušajo in pripovedujajo.
In se misl, da danes res vsi nekaj govorijo, nekaj sporočajo in malo kdo posluša in se res začuti.
In mogoče je tovodnikov skrito sporočilo tudi v tem, da si vzamemo čez, da se poslušamo, da mogoče dobimo vide v življenja drugih,
ker nas bodo tak način nas plemenito in nas to delo širše, širi nam obzorja, skozi druge lahko dobimo pogled v marsike, kar je nam skrito.
Ne vem kot primer lahko tudi navedam, mene zagotovo je ta roman mečkan inspirirala tudi na kroge delavnicov literaturnega ustvarjanja,
v katerih sem v preteklih letih sodelovala.
In tam sem dobila ta občutek, če prav so to ne znanke, niso moje prijateljice, da sem se preko njih doteknila
tistih tem ali pa dogodkov, ki jih nikoli prej nisem poznala od ljubezni v prikosti že upokojenec, spolnosti, lezbičnosti.
In to bi men bilo vse skrito, če ne bi vseh teh pogovorov v takih krogeh imela.
Tudi mentorica delavnice pravi, že ženske sem prihajajo tudi zato, ker je zuna tega prostora pozornostoma jena.
Je vedno manje priložnosti, da ženske pripovedujejo, govorijo, se pogovarjajo.
Ampak nek trenutek je v romanu, ki ga ne bi želila zamuditi in to je, kdo nagovori Olgo, da začne pripovedovati, da se začne tudi ceniti.
Se pravi, skozi pripoved začne spoštovati samo sebe. Kdo je ta oseba?
To je njena mama. Mama je uspodbudila, da je ta skrp za sebe, tudi skrp ne samo zunanja, kako si vblečen, kako si urejen,
ampak predvsem, da poveš svojo zgodbo, ne glede na zunanje okoliščine ali pa kako te vidijo druge.
In to vrjeti sebe, izpovedati svojo resnicu, se mi zdi temeljno za vsako izmed nas.
Na mama recimo tudi reče, ženske se delijo na tiste, ki negujejo svoje roke in na one, ki jih ne.
Vrsto momentov ženskih zaupnosti, ki prijajo skozi pogovor.
Če mi dovoljš, Polona, bi morda nekoliko osvetljili Angolo, inženirko elektrotehnike, ki kot znanstvenica se je pridružila projektu v njenem domačem kraju.
Takrat je to veljalo za simbol energetske prenove.
In gremo v času Jugoslavije.
Ženske v času Jugoslavije naj bi imele enako vredneši položaj,
ali v nekam medvrstičju vidimo, da je to družba, ki jo vodijo moški.
Ženske so v te družbi manj vredne.
In se pravi, da je unakaj ne deluje na področju, ki je zrazito moško področje.
In tukaj si spet neko tabu temo odprla.
Ne izrečeš, pokažiš pa vendar le, da mogoče pa niso bile ženske sploh pa neznanstvenice v času Jugoslavije tako zelo osvobojene,
svojodne, enako vredne, enako pravne.
Imamo konkreten primer, da te ime ni bilo tako.
Ja, jaz mislim, da ona deluje, ona inžinierka, ona deluje na tem področju, ki je zrazito moško
in zveda, jaz mislim, da ni osamljena, da zagotovo so ženske, ki so imele številne uvire na poti,
so jih seveda premagale.
Ampak kar je bistveno, se mi zdi to, da so dekljice vse do 13-14 leta enako ambiciozne kot fantje.
In da potrebujajo ali pa imajo željo tudi po študiju drugačne, pač, ne vem, s tem študija in tako naprej
in da v bistvu potreba nek uzor, potreba neka podpora z unanja, da se jih potem po smeri napreja.
Dobro, moja inžinierka je doštuderala, ona je aktivna, je uveljavljena in jo tudi prepoznajo kot tako.
Vseeno pa sem želela povedati, da je ta okolje mora podpreti žensko, ne gledeja ali je inžinierkalne
in da za podporo zunanjega okolja se lahko tudi ona realizira, postane vodja, doživi uspehe.
Predvsem pa si pojišče funkcionalnega partnerja, kot nekaj praviš, a ne?
Ja, tukaj mogoče vstopa ta moja racionalnost v ospredje ali pa recimo neko sporočilo, da je neka stopnja pragmatičnosti vedno dobra
pri vsake zatevi, da pa morda celo bi mogla, da moramo biti pragmatične.
Vseeno, koliko se odloči, in tudi ona se je odločila za otroka in imela družino, večji del pade na žensko.
Te je ta skrb za otroka, skrb za gospodinstvo in potrebuje podporo dobrega moškega.
Zdaj je naša skupina, ki je vse zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo
zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo z
in tudi se je to, kaj je zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo z
se mi zdi tako ključen, ker naozven vsi, ko gopazujemo ženske, ki odidejo od svojih partnerjev, da jih zelo enoznačno dojemamo.
Očla je, ni očla, vrnila se, ni se vrnila. V Resnici je pa za njenim čustovanjem veliko več od tega, kot samo zaluputnila sem vrata in očla.
In to obsojanje, kaj prav, kaj ne, se sigurno ima več plati. Tako da v bistvu jaz jo postavim, ona je sama, želi proslavljati, ampak v Resnici se pa isesuva tudi ta njenotrani svet.
In pravzaj imajo občutke krivde, sramu, ki je pač kriva, kriva, to je zelo pomembna beseda, za razpat družine in praviš, da odhod je zgodil en od ponižan.
Drugo jo čaka na sodišču, ta postopa ključitve. In predvsem občutek, da ni zmožna, da ni bila zmožna obdržati družine, kjer vsi je pravijo, pa potrpi, vse ni tako hudo.
Zelo je zelo pomembna odnoska, ki je zjemno pomembna, tudi všeč rekli, kaj je beseda.
Ti veš, kateri Prizoru Romanu je mena najbolj fasciniral, pa ne zaradi samega akta posilstva, ampak zaradi ko ona poskuša oditi.
Jo, pač to lahko izdava ta moš, okrutni moš, pač naredi to dejanje, vsem poniža. In mene je fasciniralo, ko je to opisano.
Praviš, da ponavadi v filmih se to nasiljno dejanje pokaže kot nekaj aktivna vloga žrtve.
Se zahteva, da se žrtv upera, da obstajajo nekih dokazih, neke sledi o tem dejanju posilstva.
Ampak tvoja unakinja, tvoja mija pa zamrzne.
To, kar mi projiciramo na te žrtve, se izkaže za neresnično. In njeno terlo takrat up lahne, njeno terlo takrat zamrzne.
Ja sem veliko razmišljala o tem prizoru. Prostoprav, ona se zgrudi v steni na tla in je brez energie, brez moči,
kar je verjetnejša in bolj naravnejša drža odziv na to, kar se je zgodilo.
Zanimimo je bilo tudi videti negov pogled.
Ja, to.
Ne, bo si caj nisi dala.
Ampak bolj je ta narrativa, se pravi, kako na žrtv gledajo, se gleda ali strani gledavca, vziroma bralca, ali pa strani neke sudnice.
In v oveh primerih se mi zdi, da sem pokazala to, da se je odujema, da bi se mogla boriti, da bi mogla biti zelo verbalizirana,
da bi mogla pokazati u cudišču, zakaj je nekaj se zgodilo.
V resnici pa nismo možno povedati enega stavka, ne želi ni ni njega, ona ima njega še z mere rada in bi se ga ne more obtožiti.
In je to deleme, nekdo ti stori neki silo, krati pa ga ma še zmeraj rada na nek način,
jo dela mogoče malo konfuzno, neodločno in ljudje tega nimajo radi.
Ne cudišča, kamera pa sploh, zato kamera ne dopušča tega, ona želi imeti jasno sliko, kaj se je zgodilo, jaz to upišem s kosta prizor,
da bi bilo gledalcu jasno in da bi imel to čisto sliko.
Zavedam pa se, da ta prizor bo marsikoga, ne vem, bo mu sprožil različne občutke,
morda tudi ne najprijetnejših, namenoma je zakrit, namenoma ni detaljiran v neki svoj realnosti,
ampak sem ponudila to, kako bi film prikazal ta kamera, da sem se izogal na temu.
No se ravno ta refleksija praviš pri filmu je najpomembnejša montaža,
literatura je pa neki starodavnega, nekaj archačnega in mene je fascinirala ravno ta, bom rekla, refleksija,
včasih meta besedilnost v literaturi se pravi, da razmišlaš o samom postopku,
da ne gre samo za neko emocijo ali pa podajanje prizora, ampak da razmišlaš tudi o statusu literature.
Nekje sem celo zapisala, da morda pa je, ima literatura večjo moč kot film.
Morda, zato da terija literatura večji engažma, da ti moraš preprat, moraš biti koncentriran, moraš si vzeti čas.
Montaža je pa stvurila, zdaj jaz nisem res ekspert na tem področju, ampak jaz mislim, da je,
da ujame neko narrativo in men prepušča domišljenje, da literatura pa je prostor,
kjer ti lahko svojo simbolno dojemanje določene situacije usediš in s tem ubogatiš tisto, kar je napisano.
Sej za to rečemo, včasih jo, kako je bila knjiga boljša od filma, recimo,
zrejte investicije, samo investicije, ki jo pač podarimo obranju.
Sej, morda mi je ne bi do konca raskrili, ne, nekaj še ostane na nek način zakrito,
samo še besedico se pravi, ko ona odide iz razmerja, fokus ni več na njem, ni več na moškem,
ampak gre za neke strukturne anomalije, recimo, sodišča, s katerimi se mora soočiti
in potem se oprašamo, kaj ostane, kaj mi ostane, ko odide. To je telo, ne?
Ja, to je njeno telo, sigurno. Zato je tudi v romanu sam veliko opisujem to telesno iskušno,
kako reagira koža, kako so opisane roke. Tako da lahko rečem, tudi da je malo bolj telesen roman.
To mi je ponudlo tudi nek način, kako pridati blizu mojem junakenjam,
ne samo nim, pa tudi kako jih približati, kako stopati v njihov čustveni svet.
Zdaj si me sama izvala, da te moram uprašati.
Kako lagodno ali nelagodno te je bilo v telesnih prizorih erotike?
Vemo, da pač to pomeni tudi neko ponomočenje, če se vič piše ženska o neki telesni združitvi, o erotiki,
je to drugače, koči piše moški. Čeprav ne obstavja ženska in moška literatura, toh si vemo.
Obstavljamo samo teme. Ampak kako ti je bilo ustvarjati te, vam rekla, telesne prizore, prizore erotike?
Jaz moram priznat, da sem mela fizične bolečine, ko sem pisala prizor mije, ki je tudi dost tak brutalen prizor.
Hkrati sem pa ne skončno uživala vpisovanjev teh užitkov in telesa.
Mislim, da sem si precej pustila, da jih delje ali dalječ.
Resnično opam, da bo to drugi mošeč, ampak mi je bilo to lepo delati.
Se pravi, da sem znala vjeti nek vzdihljaj, kje se projeva, kje se rudi, kam potuje, kako se kaže.
Mislim, da je to nekaj najlepšega, kar lahko počneš v resnici.
Jaz sem res uživala to.
Zdaj je to zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo
zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo zelo z
ker sem želela dobiti tudi ta v pogled v življenje mlajših žensk in ta moja Nika je predstavnica ženske nekje v poznih dvajsetih.
Nika je plesavka, ona ima drugačen pogled na telo, služi je kot urodje, z njim je izrazna, pleše, je ambicjozna
in okolica jo seveda presprašuje, kdaj bo zanusila in predvsem to je mama od njega partnerja.
In seveda ona se težko odločija, bi ali ne bi, posluša neko svojo intuicijo, tudi upraša svojega partnerja za neko ovo odločitev, kako se mu zdi.
In v tem postopku te odločitve nekako ugotoviti, da bo prišlo teško do te nosečnosti.
Skozi preglede, ugotoviti, da ima težave in da bo potrebna operacija, tudi gre skozi to.
In seveda jo tudi zdravstveni sistem dujema kot delo, ki mora roditi nekaj otroka in tudi pritiska na njo z te smeri.
Kar če ga ne, ni ima vrednosti.
Tako, tako. Z njega sem hotela pokazati na ta nekaj neprimirna vprašanja, ki se sigurno in se vem, da se pojavljajo mimo gre.
Na nek prijazan, subtiljni način, ampak so popolnoma neprimirna za kogar kolj v resnici.
Tu je intimna odločita v dveh, ki sta skupaj, pa tudi na koncu konca odločita v ženske same.
To prijde tudi strani imam. Vidimo tudi pri Niki kompleksorno odnos do stareješoje generacije žensk.
Ampak spavnila sem se recimo Olge, ki položi glavo od leni in pomisli na Nikine besede.
Nami reči, da je ženska nijhanje, vendar to ni eno šipkost, ampak to je ni na moč.
V časih žensko telo naj bi bilo hormonsko determinirano.
Negdaj za to, da bi bila ženske šipke, toge, histerične in kar je vše vsega tega.
Ampak da se spoznavajo s svojim telesom. Bi se strinila s tem? Vse je v nakini v tvojem romanu.
Ja, predvsem, tukaj sem se malo presprešvala, ko koresnici tudi same poznamo svoje lastno telo.
To naše nijhanje, hormonsko, mislim, da ga zelo slabo poznamo.
Tudi same potem sebe percepiramo kot nervozne živčne, razrvane.
Potem nas tudi okolica tako dujema, ta hormonska, nisposobna razmišljanja.
To so vse neki stereotipi, ki se vlečajo.
V resnici pa, če bi se dobro poznali, če bi si dale počitek v dnevih, ko bi ga potrebujemo toliko bolj,
ko bi razumeli, kje se stvari porajajo, kje je izvor, tudi bolečina.
Pa kaj je še normalno za nas in kaj ne, bi bilo marsikatera stres ali ta predsodek bi lahko bil drugačal.
Zelo mlajše poznat sebe, poznat žensko telo, ne samo žitek, ampak tudi vse, kar pride s tem.
So to nijhanje, menstruacija in to je dejvno se.
Zanimivo tudi, da se pojavi moški glas v tojom romanu.
Tudi tukaj dobimo več kot nek predsodek, slišeli smo, da razbiješ stereotipe.
Mislim, da celor nekje zapišiš, da so ženske šele v odnosu do moških, zmožno povedati svoje zgodbe.
Kakšne vloge imajo ti moški? Ne bomo porabili jednine, ampak množino.
Kakšne vloge imajo vse moški v življenju teh verilskih žensk?
Te moški so sveda prisotni, to nisamo glas žensk, ampak je tudi glas moškega.
Konkretno največ pozornosti sem seveda dala partnerju Olge, pa tudi očetu od Olge in tudi drugim.
Marka partnerja Olge ni sem želela prikazati kot negativnega.
Ona je seveda zapoščena, ampak je zapoščena tudi z razlogom, ampak ima svojo zgodbo v zadju.
Skozi njegovo pripovedovanje potem dobimo upogled v njegov svet, zakaj se je tako odločil, kot se je.
On ima svojo družino, je poročen in se je odločil za ustvarjanje in za pomoč svojih partnerki.
Nič ni narobe s tem.
Hkrati pa sem nekaj tudi zapisala, da se ne bo zgodilo, dober odnos se vedno zgodi,
da se zgodi, da se vse oba prišli na spoj, tukaj v konkretno premjerno moški so izjemno pomembni.
In seveda, da nisem popolnoma feministična to in ne želim jih izključeva, zato so tudi prišli.
Od idejala imaš različne tipe mater in različne tipe očetov.
Na nek način tudi te determinirajo svoje hčere in tudi determinirajo na ta način prihodnost.
Ampak te bom vrnjela nekoliko izvala. Ali ta roman, ki je pred nami pisan za ženske?
Jaz bom pogumnata in bom rekla, da je pisan za moške, zato da bi uzreli naš svet, malce drugače, da bi dobili pogled.
Se pa zavedam, da ga bodo verjetno brale bolj ženske.
Za tiste pogumne že je mogoče to nek izjiv, da si pogledajo ta naš kompleksen svet.
Ker bodo bodo te mordakej boljše razumeli.
Zadnja zgodba, Polona, v tvojem romanu zapisano v Atelesu, me izjemno fascinirala.
Kar je zelo autentično pri tvojih pripovedi gledeno na to, da to niso tvoje zgodbe, tudi kažna morda iz tvojega življenja,
ampak na nek način so to zgodbe, ki si jih ti vzela v drugot.
Ki si jih poslušala, opravila intervjuje, pogovore s različnimi ženskami, ampak pisane so te zgodbe na način, da so zelo autentične.
Vse, kaj izmed tih junak, prezaprav zdaj obstaja.
V časih, ko se vozim s kolesom ali ko se sprehajam, razmišljamo, kateri izmed njih in zdaj so žive.
Gde so skrvi in mesa.
Recimo takšen primer je Eva ali pa Claire v zadnji zgodbi, ki je oplivnica, brez službe, brez stanovanja,
v ženske lini jedina, ki ni bila pohabljena.
Meten, ko Eva je zlorabljena strani svoje materje in njega partnerja,
dostekrat govorimo o nasilju, ki ga moški izvajajo nad otroci, pozavljamo nasilje, ki ga matere izvajajo nad svojimi otroci.
Ti si sve te teme zelo, bom rekel, fluidno in senzibilno dotaknila.
Zadnja zgodba se mi zdi pomembna, ker zelo kompleksno ali pa izvjerno pokažen na materinsko-hčerinski odnos,
tudi vžitek je prisaten z neke druge plati.
In kaj tvoje junakine čaka v prihodnosti? Polo ne bodo preživele?
Oh, moje junakine so vse že preživele in bodo tudi živele eno tako lepo, srečno življenje,
tako da je se za njih absolutno ne bojim.
Si želim morda še kakšne bolj radikalne še govorilke, ampak o tem pa mogoče kdaj drugeč pa na kakšen drug način.
Hvala ti lepa, Polona, da si bila naša gostja v vdaji Generator izgodb na Radio Gora.
Želim tvojim junakinjam predvsem pa tebi, bom rekla, polnomočno emansiperano prihodnost,
tudi skupaj s moškimi, ki jih seveda ljubijo, ki si jih želijo.
Tako da, srečno in hvala lepa, Polona.
Hvala lepa, Gabriela in hvala lepa Radio Gora za lepo povabilo v studio. Hvala lepa.
Hvala lepa, Polona.